Innen forbryterhistorien
kan kun tre tyverier anses som sanne mesterverker.
Det første var det store togranet i 1931.
Det andre fant sted i Arabia i 1952 -
sjahen av Ben Abu ble offer for det største juvelranet i historien.
Men det kanskje mest geniale, det mest snedige av alle forbrytermesterverk,
var det store gullranet i Kairo.
Og hvor er gullet nå, mine herrer?
Lfølge mine agenter har det forlatt Kairo med skip,
og er på vei til en havn i Middelhavet hvor det kan veksles inn i kontanter.
Men hvor?
Frankrike? Spania? Italia?
Og hvordan?
Alle store havner og flyplasser vil bli overvåket.
Og i hvilken form?
Vil de smelte ned gullet?
Eller vil de smugle alle 300 barrene som nesten veier 1,8 tonn?
De har gullet, mine herrer.
Men de må finne mannen i Europa med ferdigheten og sluheten
og geniet for å prøve seg på et så stort vågestykke.
Jeg mener de har fire muligheter.
Marcel Vignon, fra Paris.
Noen ganger kjent som "Katten".
Og som en katt, slår han klørne i byttet.
Og deretter, som et lyn, forsvinner han.
Men han er nok litt gammel nå.
Michael O'Reilly, fra Mayfair i London.
"Panteren". Men nå plaget av sviktende syn.
Dette er et ran.
Nei, det er det ikke. Dette er politistasjonen.
- Kom igjen, Michael. - Jeg må undersøke øynene mine.
Felix Kessler, fra Berlin.
Opp med hendene.
Lang over.
Tidligere Tysklands store skurk, men muligens litt for stor nå.
Det etterlater én siste mulighet.
Aldo Vanucci, fra Italia.
Halvveis pensjonert i Umbrias fredelige åser.
En snedig, ressurssterk forbryter, noen ganger kalt "Reven".
Unnskyld meg.
Hallo, Aldo.
- Du har en vidunderlig teint. - Jeg er formann i grønnsakshagen.
Og nå, før dere alle sulter i hjel...
Pølser. Prosciutto.
Til mamma, en ung kylling.
Til min søte søster Gina, blader, sjokolade og amerikansk sjampo.
- Sigaretter? - Vanlige eller med filter?
Med filter.
Du får oss til å føle oss så skamfulle.
En fange har sine plikter.
Du trenger ikke være fange stort lenger.
Tror du at jeg trenger nøkler for å rømme?
Når jeg er rede, kan jeg gå ut herfra.
Du har hull i buksene.
Men vi trenger deg. Noe svært har dukket opp.
Kairos gull.
Hvordan visste du det?
Det er verdt millioner.
Og hva er en manns familie verdt? Kan man telle en mors kjærlighet?
Kan du bruke en søsters kyss?
Jeg vil se min Gina kledd i silke.
Jeg vil se henne i hvit brudekjole. Men hvem vil ekte en tyvs søster?
- Jeg. - Du er også tyv.
Hvis jeg bare fikk stjålet nok til å bli en hederlig mann.
- Ikke rør mammas kylling. - Tiden er ute.
Tiden er ute. Alle ut.
Farvel.
- Aldo, hva med jobben? - Jeg ga deg en jobb.
Du har ansvaret for mamma, og du for søsteren min.
Du har ansvaret for kyllingen. Farvel.
Kjøp en iskrem til Gina.
- Når jeg ser henne. - Hva mener du - når du ser henne?
Lkke se på ham, se på meg. Du ser henne når hun kommer fra skolen, ikke sant?
- Noen ganger. - Gina har blitt stor pike nå.
- En veldig stor pike. - Hva så?
Store piker kommer ikke alltid hjem når små piker kommer hjem.
Gina? Søsteren min Gina?
- Du lyver. Si at du lyver. - Greit, jeg lyver.
- Løgnhals. Du lyver ikke. - Jeg lyver ikke.
- Aldo. - Jeg skal drepe deg. Jeg skal drepe ham.
Alle sammen, ut.
- Ikke du. - Slipp meg. Jeg må redde søsteren min.
- Du kan redde henne om seks måneder. - Nei. I morgen.
I morgen. Jeg er ute før klokken tre i morgen. Det lover jeg, Gina.
Vel, den store Reven, han er fremdeles i cellen, ikke sant?
Jeg ville ikke ha ledd. Han har fem minutter igjen.
- Doktor, er du ferdig med rundene? - Jeg må sjekke én til. Vanucci.
Vær forsiktig, vi venter problemer.
STANISLAVSKIJ Å VÆRE PÅ SCENEN
Ah, min snedige venn Vanucci.
- Planlegger å rømme, sier de. - Ja.
Det er umulig. Hvordan skal han komme ut av cellen uten nøkler?
- Au! - Ingenting er umulig for Vanucci.
- Er alt i orden, doktor? - Ja.
Farvel.
Greit, kom ut fort.
Hvorfor var du bekymret? Han var ikke problematisk.
Vi kan ikke være for forsiktige med ham.
Vi ses neste måned.
Ett hundre.
Hjelp.
Syv hundre. Åtte.
- Hjelp! - Hva var det?
- Knyt opp. Få meg ut, din imbesill. - Gode gud.
Imbesill. Vanucci har rømt.
Imbesill.
Du drar i hårene på bena mine.
Det har aldri hendt meg før.
La ham passere.
Først blir jeg bundet opp som en kylling.
- Han klarer det ikke - alle blir tatt. - Hvis du skal sutre, så bli i bilen.
Se.
Jeg blåser i instrumentene mine, men hva med verdigheten min?
- Slipp meg. - Hvem skal gi meg verdigheten tilbake?
Start bilen.
- Kan du ikke kjøre fortere? - Sutrer du fremdeles?
Vil du at jeg skal sitte resten av livet i fengsel?
- Kjør fortere. - Slakk av.
Politiet.
Politiet leter etter en bil i rask fart. Derfor kjører vi sakte.
Det er et geni som sitter i baksetet, et geni!
Kjør meg hjem.
Om en time vil hver eneste carabiniere lete etter deg.
Jeg har ennå en time med moren og søsteren min. Kjør meg hjem.
- Gi meg dressen min. - Hvilken dress?
- Tok du ikke med dressen min? - Nei. Trengte du en?
Mamma.
Cinquanta under O-en.
Ventidue under G-en.
Ventitre under l-en.
Quattro under B-en.
Vennligst sjekk bongene deres. Hjulet går rundt.
Og nummeret er... diciotto under G-en.
- Mamma. - Har vi en vinner?
- Mamma, det er meg, Aldo. - Ikke kast bongene, det er ingen vinner.
Novanta under N-en.
Mamma, hva skjer her?
Det er bingo. Vil du spille? Gi ham en bong. Den koster 500 lire.
Er det alt du har å si til meg? Etter syv måneder, din egen sønn?
Jeg har ingen sønn. Jeg har en due under B-en.
- Riconto, vær så snill. - En due under B-en.
- Due under B-en. - Følg med.
Unnskyld meg, jeg forsto ikke.
Er det slik jeg finner min søsters mor? Som bingovertinne?
Hva skal jeg gjøre? Rane en bank? Jeg er en mor, ikke en rev.
- Jeg er ingen rev, jeg din sønn. - Du er ikke min sønn, du er en skam.
Skam deg.
En sønn skal holde seg hjemme og ta seg av søsteren og moren sin.
- Som hennes sønn, hennes sønn... - Ja, det er sant.
Skam deg.
- Snurr hjulet, Teresa. - Nei, jeg forbyr det.
Hørte du meg? Jeg forbyr det.
- Politiet et på vei. - En quattro under B-en. Nove under l-en.
- Kom dere vekk. - Nei, rygg bilen.
- Mamma, hvor er Gina? - Riconto.
- Mamma, si det. - Teresa, ecco.
Sedici under G-en. Hvor er Gina?
- På gata, det er der hun her. - Sier du at søsteren min er en...
Bingo.
- Vi har en vinner. - Nei, jeg kan ikke tro det.
Det er sant. Cinquanta under O-en. Ventisette under l-en.
Hvem fortalte denne løgnen?
Løgn? Se selv. Hun står på Via Veneto akkurat nå.
- Se om det er en løgn. - Greit, det skal jeg.
- Fader. - Velsigne deg, min sønn.
Ciao, pus.
Champagne subito.
- Hun er bare 16, din gamle gris. - Fader, vær så snill, det er yrket mitt.
Aldo, kom deg vekk. Du ødelegger alt.
Jeg tar meg av deg senere, etter at jeg har revet ut øynene hans.
- Du vet ikke hva du gjør. - Selvsagt gjør jeg det. Jeg lager film.
- Hva mener du med film? - Jeg spiller. Han spiller. Han regisserer.
Vi lager en film, og du ødela den beste scenen.
Det er sant, fader.
En film? Hvor er kameraet?
Der er kameraet.
- Når ble du filmstjerne? - I morges. Det er bare en liten rolle.
- Hvor mye betaler de deg? - Ingenting.
Du lar ham kysse deg gratis. Det er verre enn å ta betalt. Vi drar.
- Jeg vil bli filmstjerne. - Fader, ikke vær så streng. Gina, vi drar.
Aldri. Filmer er syndige.
Greit. Du har sparken.
Alle filmer er syndige.
- Vil du være med i denne filmen? - Dra hjem alle sammen og be.
Be for vår frelse.
Nok gråt. Ta denne såpen og vask bort de leppene.
Jeg hater deg. Jeg vil hate deg til du dør.
Og takk for at du gjenforente familien min.
Hvis jeg ikke kan stole på deg, må du bli på rommet ditt til du er 21.
Jeg drar hvor jeg vil når jeg vil. Kan du si det samme, rømling?
Hør på meg, din ungdomsopprører.
- Sladrehank. - Skjøge.
- Feiging. - Ludder. Stjerne.
Ikke nevn skuespill igjen. Sett ned den blomstervasen.
Hun bommer aldri.
De slåss som hunder på gata. Hvis bare pappa levde.
Mamma, jeg er pappa nå.
Når pappaen dør, blir sønnen pappa. Jeg er pappa, mamma.
Alt blir annerledes. Snart blir vi rike.
Jeg skal sende Gina til en flott ny skole.
Jeg skal kjøpe nytt kjøkken til deg med skinnende gryter og knapper.
Jeg vil ikke ha knapper. Jeg vil ha barnebarn.
Hørte du det? Mammaen din vil ha barnebarn.
Du er en skurk - stjel et til henne.
Mamma, snu deg. Jeg skal slå Gina.
Kom igjen, slå meg. Det er det eneste du kan.
Skurk. Rømling.
Du kan aldri gå på gata og si "Jeg er Aldo Vanucci."
Jeg vil ikke leve slik. Jeg skal være meg. Jeg skal bli rik og berømt.
En dag vil folk peke på meg og si "Det er henne. Det er Gina Romantica."
Gina Romantica?
Jeg skal bytte navn. Jeg liker ikke "Vanucci".
Du skal hverken bytte navn eller bli filmstjerne.
Du skal gjøre som jeg sier, og dette sier jeg deg: Jeg er Aldo Vanucci.
Jeg er stolt av det, og jeg skal rope det til verden.
Jeg er Aldo Vanucci!
Politiet.
Husk at jeg er pappaen og broren, så ikke si noe.
Forstått?
Si til sønnen din at vi skal fakke ham. Som vi alltid gjør.
Går det bra? Mamma, vær så snill.
Snakk til meg. Si noe. Mamma, vær så snill.
Er det dette jeg oppdro barna mine for?
Jeg vil ikke se på. Gjør hva dere vil med livene deres.
Jeg blåser i det, for mitt er snart over.
La meg hoppe, jeg vil dø foran naboene mine.
Kanskje jeg har sviktet deg og Gina.
Men Reven vil ikke svikte.
Det er Vanucci. Planene er forandret. Reven er ute av treet.
Vi tar Kairos gull-jobben.
Be kontakten møte meg åtte ved Grotta Rossa i morgen kveld.
Hva? Å.
Greit. Gi faren din
beskjeden jeg nettopp sa til deg. Ja?
Bra. Ha det.
Den berømte Rød Grotto-restauranten. Typisk tidlig italiensk.
Man får én tallerken med spaghetti, ett glass vin, én sang.
Vennligst tips musikantene. Jeg møter dere i bussen.
Vennligst kom innenfor.
- Hvor er kontakten? - Bord seks.
Det er en svært vakker kontakt.
Unnskyld. Det er litt fullt ved bordet mitt. Kan jeg sette meg her?
For all del. Vi vil ikke tiltrekke oss oppmerksomhet.
Vennligst unnskyld disse overdrevene forhåndsreglene,
men jeg synes det ser mindre oppsiktsvekkende ut
hvis du snakker med en vakker kvinne, enn med en mørk mann med fez. Sant?
Sant. Og mye hyggeligere.
Bra.
Vi ser hverandre i øynene, selv om vi sitter rygg til rygg.
Jeg heter Okra. Piken er uviktig.
- Bestill drinker. - Kelner, tre whisky.
- To drinker. Jeg sitter ikke med dere. - Unnskyld, to.
Vi har ikke råd til tabber på dette stadiet, eller hva, signor Fox?
Eller skal jeg si "partner"?
Vi er ikke partnere ennå, signor Okra.
- Sigarett? - Jeg røyker ikke. Men piken gjør det.
Én whisky. Én vin.
Dere er sammen med turistene.
Her er forslaget mitt.
Det ville vært bedre hvis jeg holdt hånden din.
- Det var bedre. Hva sa du? - Jeg skal komme rett til poenget.
Jeg og kumpanene mine har i vår besittelse 300 gullbarrer.
Hvor er gullet nå?
Et sted på havet.
- Interessant. Fortsett. - Jeg skal være kort.
- Ta tiden du trenger. - Jeg hører deg ikke. Hva gjør du?
Jeg avleder mistanken. Fortsett å snakke, er du snill.
Klientene mine, ekstremt mektige menn, forventer levering i Roma den 28.
To uker fra i dag. Er det mulig?
Alt er mulig.
Dette er tilbudet mitt.
For planen og for å få gullet inn i Italia og leveringen av det i Roma,
tilbyr jeg deg 25% av profitten. Er du tilfreds?
- Ikke ennå. - Klientene mine er utålmodige. 30%?
Beklager, jeg hører deg ikke.
40%. Jeg kan ikke snakke høyere. Hørte du det?
- Jeg hørte, men er ikke interessert. - Hva vil du ha?
- Flere møter. - Umulig. 50-50, mitt siste tilbud.
Vi får ta det vi kan.
Jeg skjønner hvorfor du blir kalt Reven. Jeg går ut fra at vi har en avtale, signor.
Gå ut fra det.
Jeg må si at det har vært en stor fornøyelse
å gjøre forretninger med en så vakker mann som deg.
Alle tilbake til bussen.
Farvel.
Neste stopp er Mamma Luigi's.
Kan jeg ta imot pizzabestillingen nå?
Ingen butikker er åpne. Enda en helligdag. Vi får ikke spist i dag.
Slik, ja, fortell verden hvor vi er. Imbesill.
Han tenker.
Han har tre dager til på å pønske ut en plan. De vil ha gullet den 28.
- Hvem er det? - Venner.
Kom inn.
Politiet.
Et øyeblikk.
Jeg er ikke påkledd.
Aldo, politiet er her.
Hørte du oss? Det er politiet.
Aldo, slutt å tenke et øyeblikk. Politiet er her.
- Hvor er jeg? - Du er i badekaret.
Politiet er her.
Åpne, ellers sprenger vi døren.
- Hvor er han? - Hvem?
På badet.
Greit, Vanucci. Kom ut.
Si til Vanucci at jeg skal fakke ham. Snart vil han avsløre seg.
- Hun er borte. - Hva?
Via Veneto igjen.
- Denne gangen skal jeg drepe henne. - Nei, Aldo.
Gina er en ordentlig pike. Hun er bare ung.
Ikke slik.
Hvordan ville du likt det, kjære?
- Tok deg igjen. - Kom deg vekk.
- Hva er i veien, konstabel? - Hei, du.
Pass deg. Du er i bildet.
Jeg advarer deg, ikke flere filmer med søsteren min.
Aldo, det er ikke en film.
Unnskyld meg.
Kom igjen.
Det var en ekte produsent. Han tilbød meg en rolle i filmen sin.
- Han hadde med kontrakt. - Og en penn på hotellrommet.
Er det slik livet skal bli, alltid på flukt?
Gå vekk. Ikke sperr inngangen.
Slik, ja. Gå til siden.
Her kommer han.
Jeg var her først.
- Hvem er det? - En filmstjerne.
- Hvilken? - Hva så? Det er en filmstjerne.
- Hvem er det? Ser du? - Bare nesen. Ser ut som Marlon Brando.
- Hva sa hun? - Hvem sitter i bilen?
Marlon Brandos nese.
Det er Tony Powell.
- Kom igjen, vi drar. - Jeg vil ikke dra.
Jeg vil se Tony Powell.
Stille. Vent.
Hjelp ham. Slipp ham gjennom.
Kutt ut, gale ungdommer.
De er sinnssyke. Er det det du vil?
- Få klærne revet av ryggen din? - Ja. Gi den til meg.
- Der er han. - Gi den til meg.
Hvem vil ha kraven hans?
Fort, la oss gjemme oss i denne kinoen.
- Nei, jeg har sett denne filmen. - Se den en gang til.
- Der er det en Tony Powell-film. - Kom igjen.
Inn her.
Billetter.
Det er ham.
- Hvem? - Tony Powell.
Vi så ham nettopp på Excelsior.
- Hvorfor er han ikke feit? - Det er en gammel film.
Hallo. Jeg vil snakke med utenlandssentralen.
Hva er galt med magen min? Hva brukte de i den lasagnaen?
I din alder er det vanskelig å fordøye corn flakes.
- Sentralen? - Hva mener du, i min alder?
Se på dette. Jeg har fremdeles en ung gutts pupiller.
Ikke prøv å si det til kamera. Hallo. Jeg vil snakke med Amerika.
Amerikas forente stater.
Se på de tennene, Harry.
Bare se på dem.
Hvor mange i verden over 40 kan si at de har sine egne tenner?
Hvor mange over 50 kan si at de bare er 40?
Hallo. Jeg vil snakke med Hollywood, California, er du snill.
Jeg snakker engelsk.
Se på denne.
Hard som stein. Slå meg i magen.
Jeg skal slå deg senere. Jeg er i telefonen.
- Sam Duffleman fra Duffleman Studios. - Bare ett slag i magen.
Unnskyld meg, operatør. Jeg må slå noen.
- Er du fornøyd? - Gi meg et svar til Sam.
Senere. Jeg må ta en dusj.
Hallo. Beverly Hills, 42222.
De henter ham. Gi meg et svar.
- Hva gjør du? - Leter etter vitamintablettene mine.
Hva med å ta på deg brillene?
Hent en rullestol og trill meg inn på et gamlehjem for filmstjerner.
Jeg blåser i Who's Who. Jeg føler meg som en 35-åring.
Si til Sam Duffleman
at hvis han vil at jeg skal spille en 64-årig sheriff, må han vente 20 år til.
Hvem vil tro at du er 64?
63-årige damer.
Den trenchcoaten er levebrødet ditt. Uten den får du 10% av ingenting.
- Du må ikke være 64. Du kan være 60. - Jeg vil ikke være 60. Jeg vil være 40.
- Kan du være 40 når din sønn er 35? - De kan få sønnen min til å være 25.
- Ikke når kona hans er 30. - Og så?
Jeg kan være broren hans.
Tony, jeg skulle ønske vi kunne skru klokka tilbake. Alle vil være unge.
Man kan ikke lyve på nærbilder. Du vet det.
Hvis du leder Light Brigade i korsett,
vil de hånle av deg.
Jeg vil heller bli ledd av enn å få sympati.
- Går det bra? - Selvsagt går det bra.
Jeg prøvde å vise hvor smidig jeg er.
Han er flink til å kysse.
Vet du hvor mange som er flinke til å kysse som er utsultet i Italia?
Hvis du er filmstjerne får du millioner av dollar.
Kvinner river av deg klærne. Politiet beskytter deg hvor enn du går...
Stopp en halv.
Politiet beskytter deg.
Hørte dere hva jeg sa?
Der har jeg det.
Jeg har en plan.
Kom igjen. Jeg har en plan.
Stille på settet.
Klar, Mr De Sica. Klar med kamera.
Stille, alle sammen.
Stille på settet.
Vent med applausen til jeg er ferdig.
Denne ettermiddagen filmet vi scenen
hvor Mr John Huston, Moses, leder slavene ut i ørkenen.
Jeg vil ha mer sand i ørkenen.
Mer sand.
- La meg se på slavene. - Inn med slavene.
Venstre. Venstre. Venstre, høyre...
Kom igjen. Opp med farten. Venstre, høyre...
Slaver, stopp.
Høyre om.
Klar, Mr De Sica.
Bra.
Vi begynner med sandstormen.
Mr Huston, vær så snill.
Klapper. Kjør kamera.
- Vær så god. - Start viftene.
Mer sand.
Mer vind.
Stopp.
- Hvor er kameraet? - Og lampene?
Der har vi det. Passende sted å ta inn gullet.
FEDERICO FABRIZI PRESENTERER KAIROS GULL
I ROLLENE: TONY POWELL OG GINA ROMANTICA
Vakre, lille gutt.
En røyk?
Vakre, lille gutt, er det et bra hotell i denne byen?
Giovanni, hold deg unna dem. Ikke snakk med fremmede.
Dette er en vennlig, liten by.
Slik er det i alle disse fattige landsbyene, direttore.
De stoler ikke på byfolk.
Hvor mye jeg føler med disse glemte menneskene.
Stakkars, glemte kvinne,
vil du ha denne?
Gina, elskling, stå der på filmfontenen. Flink pike.
I dette opptaket må jeg ha 14-refleksen...
Ikke den refleksen. Med 75-åpningen.
Sett det Hollywood-kameraet dit.
Fort. Tid er penger. Kom.
Vi begynner med det lange opptaket. Sveiper over med kamera. Setter det ned.
De lager film.
De lager film i Sevalio!
- Pappa, kom tilbake. Du er syk. - Jeg vil være med i filmen.
Rosa, steng butikken. Vi skal være med i filmen.
Hei, herr regissør.
Her er Giovannien min. Bruk ham, herr regissør.
Slipp meg gjennom. De bor hos meg.
Jeg er kona di. Si det til dem.
- Jeg er kaféeieren. - Jeg er borgermesteren.
Ja. Federico Fabrizi.
Ikke dytt.
Alle blir med i filmen, men ikke dytt.
- Hva skjer? - Vekk. Jeg var her først.
Jeg krever å få vite hva som skjer. Jeg er politimesteren. Slipp meg gjennom.
Slipp politiet gjennom.
La meg.
Rizzuto, politimester. Hva foregår her?
Vi prøver å lage en film her.
- Kan jeg se tillatelsen din? - Min hva for noe?
Din offisielle tillatelse. Har du ikke det, kan du ikke lage film.
Nei. Hold opp.
Vi bør snakke på ditt kontor før de dreper deg.
- Vær så snill. - Det er alltid slik når jeg filmer.
- Vær så snill. - Til meg.
Med Gina Romantica
og den internasjonalt kjekke stjernen Tony Powell.
Vel, signor Fabrizi, dette er en stor ære for Sevalio.
Ta en sigar.
- Jeg kan ikke ta din siste. - Takk.
Du sier at du kjenner signor Tony Powell?
Jeg er regissøren hans, produsenten og bestevennen.
Men kjenner du ham så du kan snakke med ham, i det samme rommet?
På samme måte som vi snakker nå.
Sigarett?
Takk.
Engelsk. Veldig bra.
Angående tillatelsen.
Bare fordi om jeg er Federico Fabrizi, stjerneskaperen,
forventer jeg ikke spesialbehandling.
Ja. Interessant.
Godt vi er enige om det. Hva er interessant?
Unnskyld meg, men hver gang jeg ser et ansikt med en bra benstruktur,
ser jeg straks for meg det ansiktet på lerretet.
- Hva sa du om søknaden? - Vi må sende en søknad til Roma,
som går videre til områdesjefen, og så tilbake til meg for godkjennelse.
På hvilken måte har jeg en bra benstruktur?
I filmer har man enten et ansikt, eller så har man ikke et ansikt.
Du har et ansikt.
- Kan jeg få det? - Hva?
- Søknadsskjemaet. - Å, ja.
Jeg har nok et her et sted.
Sier du at jeg har et ansikt?
Jeg merket det da lyset falt på deg fra siden.
- Så du i hyllene? - Ikke ennå.
Alt er et rot.
Her er det.
Tillatelse for parader og spesialarrangementer.
- Unnskyld. - Du har en meget god benstruktur.
Nå må du fylle inn dette i tre deler.
Så må det stemples på kontoret for...
- Er noe i veien? - Vennligst fortsett.
Godkjennelseskontoret, som kan...
Jeg undres.
- Nei, jeg kan ikke spørre. - Hva er det? Kom igjen, spør meg.
Jeg kan ikke spørre deg. Du er politimann.
Det er det politimenn er til for - å bli spurt om ting.
Jeg kan ikke be deg om å spille i filmen
fordi jeg bare bruker profesjonelle i replikkrollene.
Nei, jeg kan ikke spille. Jeg er politimann. Ikke be meg spille.
Selvsagt ikke.
Hva skulle du spurt meg?
Hvis jeg får tillatelse til å filme i Sevalio,
hvis jeg under innspillingen
tilfeldigvis sveiper over et interessant ansikt
med en bra benstruktur,
et ansikt som kan være i en mengde, på en kafé...
- Gående langs gaten. - Hvem kunne ha noe imot det?
Det blir ikke spilling. Du vil ikke si noe.
Jeg ville ikke sagt noe, for det ville vært skuespill.
Jeg kunne sagt "God morgen." Det er ikke skuespill. Jeg sier det alltid.
Det er en karakter i filmen som sier "God morgen."
- Melkemannen, men det kan endres. - Jeg vil ikke at du skal endre historien.
Jeg fjerner melkemannen og setter inn politimannen.
Jeg er jo politimann. Kan jeg gjøre det?
Ja, det er avgjort.
Sett i gang filmingen. Jeg tar meg av søknaden.
Det er et vidunderlig blunk.
Kanskje vi kan bruke det blunket når du sier "God morgen."
Som du vil, du er regissøren.
Igjen, min største takk. Og god morgen.
God morgen.
For en dyp og kraftig stemme.
Unnskyld, men vi filmfolk må få utløp for følelsene våre.
Og jeg fikk nettopp utløp.
God morgen.
- Har du planen? - Ja.
Et briljant konsept med en dristig utførelse.
Hvordan får du gullet inn i landet?
På et skip midt på dagen med politibeskyttelse.
Stol på meg. Vi ses senere i stallen.
- Tony! - Hva?
Har du hørt om en regissør som heter Federico Fabrizi?
Nei.
Han er nede. Han vil snakke om en film.
- Hva? - En neorealistisk film.
Send ham opp. Hva er neorealistisk?
Ingen penger. Send ham opp.
Kleopatra-suiten, signor Fabrizi. 6. etasje.
Jeg tar meg av snakkingen. Ikke godta noe uten at jeg sier det. OK?
Jeg går med trenchcoaten. For mye?
Jeg ser hva han har gjort, finner ut om pengene.
Jeg vil kontrollere manus, skuespillere, alt. OK?
Jeg sitter her, for da ser han meg fra min beste side.
Det går bra, Harry.
Jeg skal få alt skriftlig og to billetter til California.
Straks han kommer inn, tar jeg min entré.
Kom hit. Sett deg ned og la meg ta meg av dette. Du er en stjerne.
Dra ned persiennene. Jeg vil ikke myse, da får jeg rynker rundt øynene.
- Federico Fabrizi. - Jeg snakker ikke italiensk.
- Jeg er Federico Fabrizi. - Harry Granoff.
Jeg er Mr Powells manager. Hyggelig å møte deg...
Hvor er han? Hvor er Tonyen min?
Hvor er min vakre Tony?
Der er han.
Der er Tonyen min.
Det er Fabrizi.
Se på den huden, som på en baby.
Blir du ikke eldre som oss andre?
Jeg elsker ham.
Mr Fabrizi, har vi møtt hverandre?
Hørte du? Hørte du stemmen?
Du hører ikke på den stemmen. Du føler den stemmen her inne.
Kan du ikke vente til vi begynner å jobbe sammen, Tony?
- Jobbe sammen? - Sigarett.
Sigarett, Harry.
Han mediterer.
Jeg ser en strand, bølgene slår mot kysten.
En vakker pike, hjertet hennes slår mot brystene hennes.
Jeg ser en høy, kjekk mann.
Harry, fyr.
- Hva så jeg? - En høy, kjekk mann.
- Jeg ser det ikke. - I trenchcoat.
Nå ser jeg det.
Jeg hører hjertene slå som ett.
Jeg hører havets brøl.
Og jeg hører kjærlighetens musikk.
Gråter du ikke?
- Får ikke musikken min deg til å gråte? - Den er vakker.
Hallo? Et øyeblikk. Milano.
Hei, Sophia.
Hei, min elskede.
Nei, Sophia, jeg sa jo det, jeg er opptatt med Tony Powell.
Beklager, Sophia. Du må skaffe en annen.
Unnskyld, elskling. Det er ikke noen rolle til deg i filmen.
Ville jeg ha løyet for deg?
Sophia, ikke gråt...
Tony, snakk til piken. Hun er hysterisk. Vær så snill.
Hallo, Sophia?
- Hun la på. - Hun dreper meg. Det kommer i avisene.
- Kan vi ikke bruke henne i vår film? - Hvilken film?
Hvorfor roper han? Hvorfor roper denne mannen hele tiden?
Hvis jeg får problemer med roping, filmer jeg med Sophia. Ring Milano.
- Nei. - Milano?
Du får ingen problemer. Jeg lover.
Harry, ta det rolig, OK?
Hva gjorde jeg? Jeg ville bare vite hva filmen handler om.
Det.
Det er det den handler om.
- Vinduer? - Nei. Den handler om mennesker.
Kan jeg se et manus?
Her inne er manuset. Her inne er historien min.
- Tony spiller Reven. - En dyrefilm?
Nei. Reven - et forbrytergeni med en genial plan om å smugle gull til Italia.
Og en overraskende slutt.
- Hva er planen? - Det er overraskelsen.
- Jeg elsker det. Når begynner vi? - Filmen blir filmet den 28.
- Hva med kontrakt? - Kontrakt?
Der er kontrakten min.
Kan jeg få en kopi til advokaten min?
Tony, vi ses neste uke.
Stemmer, FF.
Dette er veldig bra.
Prøv å sove litt. Jeg tror jeg ser en liten rynke.
- Hva med piken? - Hvilken pike?
På stranden. Kjærlighetshistorien. Husk at hun må være berømt.
Slapp av. Jeg har fått den største nye stjernen i Italia.
- Hvem er hun? - Gina Romantica.
- Kan vi få henne? - Hvis jeg fikk ham, får jeg henne.
Og jeg elsker deg.
Hvilken rynke?
Smil, Gina. Dette er øyeblikket du har ventet på.
Når jeg ser Tony Powell, skal jeg tro det.
- Hvordan liker du mottakelsen? - Den er vakker.
Vend ansiktet ditt denne veien. Bedre lys.
- Slik? - Nei, slik.
Vidunderlig.
Hvilken velsignelse at du valgte oss. Dette er en gyllen dag for Sevalio.
Ja. Gyllen.
Han er her.
- Sett i gang musikken. - Jeg sier det. Jeg er borgermester.
Sett i gang musikken.
Det er virkelig ham.
Tusen takk skal dere ha.
Dere er vakre mennesker.
- Så hyggelig å se deg. - Deg også. Borgermesteren.
Takk.
Og den vidunderlige politimesteren.
- God morgen. - God morgen til deg.
Dette er i sannhet en stor dag for Sevalio.
Det er bare 67 år siden jeg ble født i et lite hus øverst på...
Greit.
Jeg, Giuseppe Molini, 43 år som borgermester i Sevalio,
ønsker å gi deg nøkkelen til vår storslåtte by.
Takk.
Jeg er dypt rørt.
Vakker tale.
Nå vil jeg presentere mannen som gjorde alt dette mulig.
Italias største regissør, et sant geni, Federico Fabrizi.
Takk.
Vel, som regissør for Kairos gull,
behøver jeg deres fulle samarbeid
fra det minste barn til den strålende politimesteren.
God morgen.
Nå kommer øyeblikket dere har ventet på.
Ekstremt kjekke Tony Powell,
møt motspilleren din -
den meget vakre Gina Romantica.
Veldig hyggelig å treffe deg.
Kameramenn, teknikere, vi må ta et bilde av dette.
Vi skaper filmhistorie i dag.
Jeg erklærer dette for en lovlig høytidsdag.
Slakteren og barbereren er stengt en halv dag.
Du vet hva du er. Du er en vakker mann.
- Du er en vakker pike. - Det stemmer. Vi er vakre begge to.
- Liker du å være vakker? - Jeg er ikke vakker egentlig.
Jo. Du er vakrere i egen person enn i virkeligheten.
Du er veldig søt. Og veldig full.
- Kan jeg få autografen? - Harry, penn.
- Jeg liker det ikke. - Ikke drikk det.
Ikke vinen. Jeg liker ikke opplegget. Det er noe som ikke stemmer.
Du har vært sammen med sleske typer hele livet.
Du har ikke sett ærlige folk som dette før. Bare se på dem.
- Når filmer vi i morgen? - Vær på stranden klokken seks.
- Jeg er der halv seks. - Husk å barbere deg.
Du er regissøren.
Signor Fabrizi, telefon.
- Min kone. - Veldig vakker.
Vær på stranden i morgen klokken seks.
- Fabrizi. Hvem ringer? - Okra.
- Hvor er du? - Rett bak deg.
- Hva gjør du her? - Holder øye med tingene.
- Stoler du ikke på meg? - Stoler du på meg?
- Absolutt. - Ikke jeg heller.
Da jeg ringte Hollywood hadde ingen produsenter hørt om Fabrizi.
Du sjekket med Hollywood. Hør med noen i Italia.
Greit. Det skal jeg.
Det går bra.
- Kommer skipet tidsnok? - Jeg begår aldri feil.
Sophia, det hjelper ikke å gråte. Og ikke ring meg. Beklager. Farvel.
Fred Okra, medprodusenten min. Han fant opp OkraScope.
Dette er min personlige privatsekretær.
- Litt av et ansikt, hva? - Ikke sant?
Når vi filmer scenen med lossingen av gullet,
la oss bruke noe som ser ut som ekte gull.
Som ekte gull?
Hallo. Jeg vil snakke med Rom, er du snill.
- Rom. Det er en by i Italia. - Roma?
Nei, ikke Roma. Rom.
- Hvor? - Til busstasjonen.
Jeg skal til Sevalio for å se barna mine.
Hun drar nå.
Vi har motorproblemer. Det må være motorene.
- Hva? - Vi får se på motoren.
- God morgen. - God morgen, stjerne.
God morgen, motspiller, og hundrevis av statister.
God morgen.
Den første scenen vi filmer blir lossingen av gullet.
Noe som bør skje hvert øyeblikk.
Regissør.
Dra ut tiden.
- Hva? - Skipet har motorproblemer.
Tony, det er ingen Fabrizi registrert ved det italienske regissørforbundet.
Slapp av, Harry, OK? Den mannen er et geni.
- Hva skal jeg gjøre? - Du er regissør. Lag en film.
Rettelse. Innspillingsplanen er forandret.
I steden for lossingen av gullet, begynner vi rett på spillingen.
Stille når dere skal være stille. Nå...
Klar med kamera?
- Klar med lysene? - Klar, men...
Bra. Du, klar med sminken? Bra.
Vær så god.
Hva skal vi gjøre?
Stopp. Kutt filmen, stopp lysene, kutt alt.
Kutt musikken, lyden. Alle står stille. Blir der dere er. Kutt. Stopp.
Tony, kjære, har du et spørsmål? Aldri vær redd for å stille spørsmål.
Det er det eneste måten vi kan komme overens på.
Hva skal vi gjøre? Hva handler scenen om?
Vil du vite hva denne scenen handler om?
Vent. Jeg må tenke.
Stille. Fabrizi tenker.
- Jeg har det. - Stille. Han har det.
Jeg har det.
- Hva? - Ingenting.
- Hva? - Den handler om ingenting.
Tony, kjære, i denne scenen har vi en stor sjanse
til å kommentere mangelen på kommunikasjon i vårt samfunn.
To ekstremt vakre mennesker sitter alene på en kafé
uten å ha noe å si.
Skjønner du betydningen?
- Det er vakkert. - Jeg elsker det.
Gina, teknikere, vi tar det fra begynnelsen.
Når jeg gir dere signalet, gjør dere ingenting, absolutt ingenting.
- Jeg elsker det. - Prøv å få det til første gang.
Bra. Lykke til. Gud velsigne dere.
Klare til å gjøre ingenting?
- Klare. - Bra.
Og gjør... ingenting.
God morgen.
Dette er sønnen min. Han er regissør.
Det er Gina, datteren min. Hun er skuespillerinne.
OK, Gina, Tony, vi er klare til neste scene.
Bare i denne scenen, i steden for å gjøre ingenting,
gjør vi noe.
Hva da?
- Løper. - Hva løper vi fra?
Fra dere selv. Da får man en symbolsk mening.
Uansett hvor fort dere løper, kan dere ikke løpe fra dere selv.
Vakkert.
Klare med bena? Lykke til, til dere begge.
Og vær så god.
Vidunderlig.
Lunsj, alle sammen.
Hvordan går det?
Du sa ikke at du kunne løpe slik.
- Likte du det? - Vidunderlig.
- Takk. - Ingen spørsmål.
Nå, Tony...
I den neste scenen leter du etter Gina, og Gina leter etter deg.
Når dere finner hverandre, løper dere i hverandres armer.
- Hva er meningen med denne scenen? - En manns søken etter egen identitet.
Det er en manns søken etter egen identitet.
Om et øyeblikk vil jeg at dere skal gå over torget.
Vi kastet anker. Nå sitter ankeret fast.
- Hva? - Vi skal ta en titt på ankeret.
Tony, Gina, elsklingene mine.
En regissørs jobb er aldri over.
Mine elsklinger, hør her.
Jeg vet hvor trette dere må være, for jeg vet hvor trett jeg er.
Men vi må ofre trettheten for kunsten, for kunst er helse.
Kunst er kjærlighet.
Og kunst er kunst.
Vidunderlig. Gina, du står her. Tony, min elskede, du går bort dit.
Briljant.
Greit.
Vær så god.
Slik, ja. Sakte.
Nå ser dere hverandre.
Når jeg senker armen min, løper dere mot hverandre.
Og noen av dere andre går sakte over torget.
Og... nå.
Nei. Stopp.
Stopp.
Tilbake, alle sammen.
Kutt. Stopp.
Stopp.
Skam deg, Sevalio.
Du er en skam for landsbyen din, og for filmindustrien.
Enten samarbeider dere helt, eller så er alle ute av filmen.
Jeg vil at dere skal dra hjem og tenke over dette.
Husk at det er mange andre landsbyer som vil være med i filmen.
Dere kan dra alle sammen.
- Jeg må snakke med deg. - Hvem snakker? Du eller han?
Jeg.
- Jeg visste ikke at du hadde stemme. - Han lar meg ikke snakke med noen.
Jeg har ikke brukt en telefon på seks år.
Stakkars barn. Du skjelver. Fryser du?
- Han dreper meg hvis han ser meg her. - Svin.
Hva?
- Tony? - Hvem er det?
Det er motspilleren din, den vakre Gina Romantica.
Jeg kommer.
Hvorfor blir du hos ham?
Jeg kan ikke rømme. Jeg er redd ham.
Er du varmere nå?
Vil du legge deg under sengetøyet?
Jeg kan ikke bli. Jeg kom for å advare deg om å ikke stole på ham.
Jeg stoler ikke på ham.
Jeg stoler ikke på ham et øyeblikk.
- Kan jeg komme inn og snakke? - Det er veldig sent.
Nei, det er det ikke. Det er veldig tidlig.
Mannen eier ikke ære.
Han er ikke som deg. Jeg kan stole på deg.
Du er ærlig. Jeg ser det i øynene dine.
Se meg i øynene og stol på meg.
Jeg må si deg noe. Jeg er ikke den du tror. Kan jeg fortelle en hemmelighet?
Han holder meg fanget, som en slave.
- Han er ond og grusom. - Ond og grusom.
Jeg skjønte ikke et ord du sa.
Jeg sa ingenting. Jeg kysset øret ditt.
Jeg så en jente som gjorde det i en film. Var jeg like flink som henne?
Nei?
Det er lenge siden.
Jeg vil bli en stor skuespillerinne, Tony.
- Kan du lære meg? - Du er god til å kysse.
Til jente å være, ja.
Men ikke som skuespillerinne. Skjønner du? Hverken stil eller finesse.
Jeg er så bedrøvet og ulykkelig. Men hva kan jeg gjøre?
Fortsett å snakke om det. Selv om det tar hele natten, fortsett å snakke om det.
Lær meg å bli en vidunderlig filmkysser.
Vær så snill.
Beklager. Jeg klarer ikke å holde øynene åpne.
- Har jeg ikke nok erfaring? - Nei, jeg har fått for mye.
Jeg er tross alt femti... trettisyv år.
Du ser ut som du er syvogtyve. Alt ved deg er så ungt.
Kroppen din. Ansiktet ditt. Håret ditt.
- Men jeg liker håret ditt rufsete. - Nei, slutt.
- Tony, går det bra? - Gi meg en stige.
Si hvor råtten han er, Aldo.
Han er råtten. Råtten, det sier jeg deg.
- Ja, hvem er det? - Okra. Slipp meg inn.
Slapp av. Overlat det til meg. Gjem deg i skapet.
Åpne.
- Hva er i veien? - Jeg dreper henne hvis jeg finner henne.
- Hvem leter du etter? - Du vet hvem jeg leter etter.
Søsteren min.
Søsteren din? Er hun søsteren din?
Dra tilbake til broren din. Og skam deg.
Hvis pappa levde, ville han tatt livet sitt.
Vi har sett Sevalio. Klargjør båtene, vi kommer inn.
Det kommer.
Skipet kommer.
Hvordan filmer de i tåka?
- De vil ikke finne kamera engang. - Han finner det.
Det er galskap. Smugle gull foran 300 mennesker.
Hold kjeft. Dette blir siste filmen jeg gjør med deg.
Der er det.
Skipet med gullet er der.
Vær klare til lossingen av gullet. Alle opp.
- Er jeg i denne scenen? - Ville ikke klart den uten deg.
Når gullet i båten er ved land, vil jeg at du skal lesse det inn i bilen.
Det er tungt så det ser ekte ut. Kan du gjøre det?
Jeg bruker aldri stuntmann.
Trenchcoaten din er varemerket ditt.
Jeg har et nytt varemerke. Det heter skuespill.
Aldo, Gina, det er mamma.
- Hva gjør hun her? - Jeg ville at hun skulle se at jeg spilte.
Spill fort, vi har ikke mye tid.
Fjern den folkemengden.
Jeg vil ha lastebilen ved stranden. Kom så nær vannet som mulig.
Tilbake, kom igjen. Vi skal lage film her.
Kom igjen. Alle ned til båtene.
Kom igjen. Skynd dere. Fortere.
Hent gullet inn til land.
Denne filmen involverer alle dere. De første tilbake blir med i filmen.
Gi meg Roma.
- Roma? Vi har funnet ham. - Funnet hvem?
Vanucci. Han er på stranden i Sevalio. Det ser ut som han lager film.
Kom dere ned og arrester ham.
Det er umulig, sir. Han har en hel gjeng med seg, det er hundrevis av dem.
Bli hvor dere er. Jeg kontakter det lokale politiet.
Se, de er nesten fremme.
God morgen.
Kom igjen, dra.
Greit.
Venstre igjen. Dra.
Greit. Dra.
- De losser lasten. - Hva slags last?
Den er stor og er formet som barrer, og den er gullfarget.
- Hva tror du det er? - Svære gullbarrer.
Selvsagt. Det er Kairos gull. Rapporter om alt som skjer. Jeg kontakter Interpol.
I Sevalio? Meld fra til alle stasjoner i Sevalio-området.
De har funnet Kairos gull. Send forsterkninger. Vi vil ha Vanucci.
Kom igjen.
- Skal du ikke filme dette? - Jeg? Jo.
Kom igjen, fortere. Greit, alle er med i bildet.
Få gullet ut fra båtene og inn i bilen. Kom igjen, fort.
Opp med farten. Dere har ventet på dette hele livet.
Drømmene har gått i oppfyllelse. Skipet har kommet.
Få se det i ansiktene deres. Få høre det i stemmene deres.
Syng, Sevalio, syng.
Slik, ja. Fortere.
Syng med hjertene deres. Vis hvor glade dere er.
- De laster opp bilen. - Dra opp på åsen.
Vi stenger veien.
Kom igjen.
Er det politiet? I Sevalio?
- Er politimesteren der? - Nei. Han er i filmen, som alle andre.
Kom igjen.
TÅKE
Syng mer, Sevalio. Med glede. Med lykke.
Med frihet.
Telefonen.
Vekk. Du ødelegger scenen. Kom deg vekk, din tosk.
God morgen. Rizzuto, politimester.
Hva gjør du på stranden med en gjeng skurker?
Hvorfor er du ikke på post? Jeg har prøvd å kontakte deg i 20 minutter.
- Hva? - Den mannen er Vanucci. Hører du?
Du stjeler Kairos gull med ham.
Du er en medskyldig.
Sevalio, gi meg Vanucci død eller levende.
Mamma, Gina, fort inn i bilen.
- Går det bra? - Selvsagt. La meg gjøre scenen ferdig.
- Ja, sir. - Hører du meg? Reager.
- Ikke bare stå der, idiot. - Farvel, sir.
Stopp dem.
Syng, Sevalio, syng.
Fortere, idiot. Vi får aldri tak i dem.
Hvor er han? Jeg ser ham ikke.
Fortere.
- Mamma, dette er kjæresten min. - Hyggelig å treffe deg, kjære.
Du kan slippe meg av ved ambassaden.
Bil 17, hvor er du?
Dette er bil 17. Vi er rett bak dere.
Nei. Vi er foran dere.
Stopp bilen. Jeg tror jeg hører noe. Stille, alle sammen.
- Det er et tog. - Jeg vil ikke dø. Jeg er for ung til å dø.
Jeg var ikke redd.
- Start bilen. - Jeg vil ikke kjøre lenger.
Jeg sier opp i politiet.
- Start bilen. - Jeg var ikke redd.
Jeg var ikke redd et øyeblikk. Virkelig, jeg var ikke redd.
Sving til venstre.
- La meg kjøre. - Det er du som kjører.
Fortere.
Jeg krever å se amerikaneren...
Kan tiltalte reise seg?
- Alle? - Alle sammen, dommer.
- Det er ikke plass til juryen. - De er likefullt medskyldige.
Ett utbrudd til, så kaster jeg dere ut.
Hva sier de tiltalte? Skyldige eller ikke skyldige?
Lkke skyldig.
Bare én av dere skal snakke.
- Hvem er du? - Federico Fabrizi, filmregissøren.
Som alle disse gode folkene, en uskyldig tilskuer.
Han er også Aldo Vanucci, en rømt fange.
Jeg protesterer på grunnlag av at han prøver å bringe vanry over vitnet.
Én sak av gangen. Hvem er ansvarlig for å smugle gullet?
Det vil jeg også vite. Som regissør ba jeg om uekte gull.
En skurk brukte ekte gull i steden. Her er det ugler i mosen.
Dommer, denne mannen prøver å latterliggjøre retten,
noe han har gjort hele livet.
Han har vært i fengsel ni ganger.
Rømt fem ganger. Retten må ikke lures igjen.
Hvem er skyldig? Denne? Denne? Alle sammen?
- Vi beslutter etter å ha sett bevisene. - Hvilke beviser?
Bevisene du ga oss -
filmen du laget i Sevalio, Kairos gull. Av med lysene.
Bravo! Det er briljant.
- Hvem er denne mannen? - Mario Stravoli, filmkritikeren.
Det er kunst, en klassiker. Han er et geni.
Hvilken dybde, hvilken mening. Jeg gråt...
Ut. Få denne idioten ut.
Hvilken sannhet, hvilken ærlighet.
Det er den største filmen i Italia på 40 år. Et primitivt geni.
Mannen har laget en klassiker.
Hele verden har gått av hengslene.
En forbrytelse er begått mot staten, og noen må betale.
Hvem blir det?
Fjern alle bortsett fra barn, bestemødre og bestefedre.
Dommer, jeg ber deg. Jeg bønnfaller deg om nåde.
Disse folkene er uskyldige. Alle sammen.
De har blitt lurt og løyet for.
Ikke for gull eller rikdom, men for svakheten i det menneskelige sinn.
Skal de straffes fordi de vil fôre en tom sjels hunger?
- Ja. Fjern dem. - Vent.
Hvis noen skal i fengsel, er det meg.
Jeg alene er ansvarlig for denne forbrytelsen.
Siden jeg er en skurk, skal jeg i fengsel.
Bare de store skurkene går fri. Er det rettferdig?
Loven sier at noen må svi.
Jeg dømmer deg, lille skurk, til fem år.
Jeg tar imot med glede,
vel vitende i mitt lykkelige hjerte om at,
en søster vil skrive til sin bror hver dag etter skolen.
At en mor vil bli beskyttet og tatt vare på av venner.
Hardt arbeidende venner.
Og at en flott skuespiller har forstått at ekte talent ikke forsvinner over årene.
Men ikke bekymre dere for Vanucci.
Jeg er ute av fengsel 1. april klokken tre.
- Forsiktig, doktor. - Vanucci, planlegger du å rømme igjen?
Ja.
Hvorfor er du urolig? Han vil ikke skape flere problemer.
Vi kan ikke være for forsiktige med ham.
Arrivederci, doktor. Ses neste måned.
Hjelp.
Imbesill. Vanucci har rømt.
Du lurer oss ikke denne gangen.
Slipp meg ut. Knyt opp, fjols.
Idioter.
Herregud, feil mann har rømt.